Záchrana Kosovských koček
Pan Kučera v pondělní Mladé Frontě DNES uvedl zajímavou metaforu, která
měla zdůraznit správnost spojeneckého zásahu v Kosovu. Bohužel se mu nepodařilo
využít větší část potenciálu, který metafora skýtá. Zkusím to za něj. Skončili
jsme u Toho, že není přípustné, aby někdo házel kočku do vařící vody, i
když je jeho a proto je nutné se takovým činům rázně postavit. Nelze proti
tomu nic namítat. Co si však myslet o partě mladíků, která brání nebohou
kočku tím, že mučiteli usmaží křečka? Navíc nejde o žádnou partu čestných
ochránců přírody, vždyť jeden z nich si také rád dává vlastní (občas i
nějakou tu cizí) vařenou kočku. Nejhorlivější zastánce kočičích práv mu
pak půjčuje peníze, aby si mohl u jeho otce koupit lepší hrnce, protože
ty současné kočky příliš připalují. Celá parta parta se potom přátelí s
velkým čínským chlapcem, který má také zálibu ve vařených kočkách. Naši
kamarádi ho sice občas slovně pokárají, ale vůbec jim to nebrání v tom,
aby s ním vyměňovali známky a klábosili o fotbale.
Celý příběh bude mít určitě dobrý konec, vždyť ve chvílích, kdy se
kočka marně snaží uniknout s mučitelova hrnce v němž se voda blíží varu,
nám kamarádi s radostí sdělují, že jejich akce na záchranu trpící kočky
úspěšně pokračuje, protože se jim podařilo usmažit křečkovu pravou nohu
a vyhrožují, mučiteli, že když kočku ihned nepustí, usmaží mu i jednu rybičku.
Myslím, že se tomu říká farizejství a alibismus. Služba, kterou prokazují
právům koček je pak trochu medvědí a fakticky je kočkám po celém světě
pro kočku.